Tidligere i Tinkas Juleeventyr.
Myten fortæller, at en juleaften for 100 år siden —
— stjal mennesket julestjernen fra nissekongen Ketil, —
— så nisserne mistede deres magiske evner.
Nisserne blev så vrede, at de knuste de magiske spejle, —
— så ingen længere kunne rejse ind i menneskenes verden.
Men Tinka finder to magiske spejlstumper, der ikke er knust.
Tinka, dem kan du ikke beholde.
Vi kan risikere, at nogen finder ud af, at du er halvt menneske.
I menneskeverden flytter Lasse med sin far og lillesøster ind —
— hos sin farmor.
Hvad skal der til for at få dig i julestemning?
En enkeltbillet herfra kunne være dejligt.
Puha, du skal ikke gå på toilet lige nu.
Det er Iben.
Iben er dyrlæge, lige som Lasses farmor.
Det er da en meget pæn søn, du har.
Han er skilt.
Tinka tager sit magiske spejl med ud til en gammel portal i skoven.
Hul!
For første gang i sit liv møder Tinka et menneske.
Jeg hedder Tinka.
Men hvad laver du overhovedet her? Vi er langt væk fra alting.
Hey, hvad laver du? Vi står og snakker.
Jeg håber, du finder et eller andet, —
— der kan give dig lyst til at bo herude på bøhlandet, —
— så vi kan være sammen som en familie.
På slottet tvinger kronprins Fileas —
— Bjergi til at fortælle sandheden om Tinka.
— Jeg tror, du er fuld af løgn. — Hvorfor skulle jeg være det?
Bjergi, hvorfor fortæller du ikke bare sandheden om Tinka?
Tinka er ... halvt menneske.
Tinka vågn op du sover min ven
der er brug for din styrke det er jul nu igen
du har øjnene fulde fulde af eventyr
men miraklernes tid er forbi
Tinka du drømmer tror du vi kan
finde tilbage til magien
Tinka du drømmer kan menneskers land
forenes med nissernes rige
kun dem der tør at være sig selv
de bliver til noget noget helt specielt
selv her i nissernes rige
hvis Tinka tør at være sig selv
kunne vi måske alligevel mødes i nissernes rige
finde tilbage til magien
Tinka du drømmer
kan menneskers land forenes med nissernes rige
kun dem der tør at være sig selv
de bliver til noget noget helt specielt
selv her i nissernes rige
— Er du allerede i gang med grøden? — Ja.
Jeg har også fodret dyrene.
Har du overhovedet sovet i nat?
Jeg forstår bare ikke, hvorfor Bjergi sladrede.
Nu er kronprins Fileas jo ikke hvem som helst.
Men alligevel.
Hvorfor er det lige mig, der skal være anderledes?
— Alle kan ikke være ens. — Men alle er ens, undtagen mig.
Jeg er ligeglad med, om du er halvt eller helt menneske eller 1/8 høne.
Jeg elsker dig, og du vil altid være min datter.
— Skal vi lave noget hyggeligt i dag? — Du skal gøre, lige som du plejer.
Du skal gå i skole, så lægger ingen mærke til noget, —
— og så er alt det her hurtigt glemt.
Hvad tror du, Fileas kan finde på?
Fileas er et fjols, og han er heldigvis ikke konge.
Gobbe er konge, og han er god, rar og retfærdig.
Det skal nok gå.
Så hittebarnet Tinka er altså halvt menneske.
Nemlig, og jeg havde en rigtig god snak med Bjergi.
Som jeg sagde, du ikke skulle tale med.
Jo, men har vi ikke brug for at komme til bunds i alt det her?
Der render jo nisser rundt, der dels har et efterladt barn —
— og dels har et barn med et menneske.
Hvordan kan det overhovedet lade sig gøre?
Det kan jeg ikke svare dig på, men jeg tror ikke, der er fare på færde.
Skir, bør vi skride til handling?
Deres Majestæt, min mening er sagen underordnet.
Der har jo ikke været nogen problemer med hende.
Så længe hun ikke er til fare for nogen, så gør vi ikke noget.
Og Fileas. Ingen må vide, at Tinka er halvt menneske.
— Hallo unger, skal I ikke i skole? — Lasse siger, vi er i god tid.
Det må da være et stykke tid siden, han har sagt det.
Nå ... da, da.
Lasse, jeg ønsker mig en tegning, —
— hvor du skriver "til farmor" i et hjerte —
— og så nogle søde, små katte og hunde nedenunder.
Farmor, kender du dem, der bor ovre på den anden side af søen?
Der bor ikke nogen på den anden side af søen. Hvorfor?
Ja, det var bare ... Jeg mødte en pige i går.
Hun sagde, at hun boede ovre på den anden side.
Nå ... Det ved jeg ikke noget om.
— Går hun ikke på din skole? — Måske.
— Hvad hedder hun? — Tinka.
(telefon bipper)
Kom, Astrid, vi skal med bussen. Pak de der nisser sammen.
— Farmor, vi julehygger senere. — Ja, det gør vi.
Vi ses ...
Hvor er ungerne?
Jeg har oplevet et mirakel.
Lasse spænede ud ad døren sammen med Astrid for at nå bussen.
Jeg tror, han har fået en veninde.
— Halløj, er der nogen? — Så er der vist kunder i butikken.
Jeg tror, vi beholder Lulu til observation her natten over, —
— men der er ingen grund til at være bekymret.
Hun har kastet det op, hun havde i maven.
Hvis du henter hende i morgen, så er hun helt på toppen igen.
Godt. Farvel, Lulu. Og tusind tak.
Selv tak.
— Sjov fætter. — Det er juletræsmanden.
Han bor nede i den gamle skovfogedbolig.
Han siger ikke ret meget.
— Hans hund har gastrointeritis. — Akut eller kronisk?
Det vil så vise sig. Vi har hende til observation.
Sig mig, ham din søn. Sidder han der hele dagen uden at røre sig?
Ja, det tror jeg.
— Dyrker han slet ikke noget motion? — Nej, det tror jeg ikke.
Kom, Lulu.
Nå, lille trold. Skal vi få kigget på dig?
Når I nu har fået jeres amuletter og er blevet rigtige nisser, —
— så skal I også vide, hvad der skete dengang med julestjernen.
Julestjernen blev opbevaret oppe på slottet.
Den var lavet af det fineste guld.
En gang om året, nemlig juleaften, —
— tog kongen julestjernen med ud til tårnet —
— for at lave et hemmeligt ritual sammen med mennesket.
Kong Ketil var lige blevet kronet, —
— og som kongerne før ham havde gjort det, tog han også af sted.
Men denne gang skete det allermest forfærdelige.
— Undskyld, jeg kommer for sent. — Sæt du dig bare.
Mennesket kom på det aftalte tidspunkt, som han plejede, —
— men i stedet for at lave det hemmelige ritual sammen med kongen, —
— stjal mennesket julestjernen, —
— og fordi ritualet ikke blev udført, som det skulle, forsvandt vores magi.
Kan vi så aldrig få den igen?
Efter det frygtelige var sket, —
forsøgte man at skaffe julestjernen og magien tilbage, —
— men det lykkedes ikke.
Ja?
Er det rigtigt, at Tinka er halvt menneske?
Ja ... Det er rigtigt. Men Tinka er også halv nisse.
— Og det ændrer ikke på noget. — Det gør det da.
Vi har jo lige hørt, at man ikke kan stole på mennesker.
Er det ikke også deres skyld, at vi ikke længere har magien?
Rolig nu. Har I nogensinde oplevet, at I ikke kunne stole på Tinka?
Nej, vel?
Tinka er nisse i sit hjerte.
Min far sagde i morges, at jeg ikke må snakke med hende længere.
Og min mor sagde, at hun slet ikke skal have lov til at gå i skole.
Hvor mange synes, at Tinka skal smides ud af skolen?
I kan godt tage de hænder ned. Tinka bliver!
For her i skolen er det mig, der bestemmer.
Tinka ... Tinka!
Tinka! Tuva sagde, du skulle komme tilbage.
Jeg gider ikke høre på de andre.
Hvorfor har du ikke fortalt mig noget?
Det var jo derfor, du skulle med ud i skoven.
— Du kunne have fortalt det i skolen. — De andre skulle ikke høre det.
Går du ikke med op til kongen og siger, at du kender mig ...
... og at jeg er god nok?
Tuva sagde, at vi skulle komme tilbage med det samme.
Vil du ikke med, så løber jeg selv tilbage.
Vilma, vil du ikke nok?
Det vil være mærkeligt, hvis ikke jeg gik tilbage.
Hov, hvad skal du?
— Jeg vil gerne tale med kongen. — Det har kongen ikke tid til.
Du ved godt hvorfor?
Ved du, hvad du kan? Du kan gå hjem og skamme dig.
— Skamme mig? — Over det, I mennesker her gjort.
I stjal julestjernen.
Du kan da ikke give mig skylden for noget, der er sket for 100 år siden.
Jeg skal tale med kongen!
Forsvind med dig. Du hører ikke til her.
Du er ikke en af vores!
Hey, Mark.
— Hey, hva' så? — Ikke så meget.
Jeg vil bare høre ...
... om du kender nogen på skolen, der hedder Tinka, cirka på vores alder?
Tinka? Nej, det tror jeg ikke.
Ved du så, om der er nogen, der spiller rollespil ude i skoven?
Det tror jeg ikke, der er nogen, der gør.
— Sikker? — De fleste spiller bare computer.
Ja ...
Skal jeg hjælpe dig med at finde hende?
Nej, nej ...
(banker på døren)
Er der nogen hjemme? Det er Vilma.
Bare kom ind.
— Jeg ville aflevere dine handsker. — Tak.
Kom du så ind til kongen?
Ingi ville ikke lade mig komme forbi.
Hvad har du så tænkt dig at gøre nu?
— Jeg har brug for din hjælp. — Til hvad?
Vi skal ind til menneskene og finde julestjernen.
— Jeg mener det. — Det kan man jo ikke.
Kan du holde på en hemmelighed?
Du ved, portalen ...
Hør nu ... Jeg har været derinde, i menneskenes verden.
— Hvor har du dem fra? — Jeg har fundet dem.
Hvis vi to kunne finde et menneske, —
— der kunne hjælpe os med at finde julestjernen, —
— så kunne vi få magien tilbage.
Så kan alle de andre se, at man godt kan være nisse i hjertet —
— selv om man er halvmenneske.
Det er alt for farligt at tage ind i menneskenes verden.
De ser ikke særlig farlige ud.
Folk vænner sig hurtigt til, at du er halv ...
At du er anderledes.
Det tror jeg ikke. Du så selv, hvordan de andre var.
Min far synes, det er bedst, hvis vi ikke ses mere.
Vilma ...
Jeg kan desværre ikke hjælpe dig. Held og lykke.
Halvmennesket kastede rundt med møblerne i skolen —
— og truede de andre elever.
— Hvorfor skulle hun gøre det? — Hun er utilregnelig.
Hun dukkede også op her og krævede at tale med kongen.
De Ingi sagde, det ikke kunne lade sig gøre, angreb hun hende.
— Truede hun kongen? — Ja, Skir. Hun truede kongen.
Far. Halvmennesket kan ikke gå frit omkring.
Far er vel interesseret i sit folks sikkerhed?
Hun er jo ungnisse. Hvad farligt skulle der være ved hende?
Hun er farlig.
— Så lad mig tale med hende. — Jeg har styr på det.
Bed Ingi om at bringe hende herop i morgen.
Mine gode Skir, er det her et problem, jeg bør tage alvorligt?
Jeg tror det ikke. Jeg tror, der er større problemer.
Nissernes største problem er deres kronprins.
Men han er min eneste søn. Hvad skal jeg gøre?
— Hvorfor banker du ikke på? — Mine knoer bløder.
— Hvor lang tid har du stået der? — En halv time.
— Det lyder da rigtig godt. — Farmor, helt ærligt ...
Hold nu op, jeg er lige kommet.
Jeg vil bare sige, at du og Astrid skal spise aftensmad med mig i dag.
— Hvad med far? — Han skal til København til et møde.
Han kunne godt have taget mig med.
Han er tilbage igen i aften. Og jeg har lavet min legendariske julepølse.
Det vil da være meget hyggeligt, —
— hvis du vil invitere din veninde Tinka med.
Ja ... Farmor, det bliver bare mig og Astrid, ikke?
Og så ... er der ikke nogen, der behøver vide noget om det her.
Nå ... Nej, nej. Ikke hvis jeg får en stor julegave i år.
Tak, farmor. Det er fint.
— Se, far. Er den ikke flot? — Jo, den er rigtig fin, skat.
Eller ... Jeg tror, den falder af, hvis det bliver snevejr.
— Jeg kan godt lide snevejr. — Sæt den på indersiden.
Har det været en god dag i skolen?
Jeg snakkede med Sofia og Silke ... og Emma 1, Emma 2 og Emma 3.
Er der 3 Emma'er i klassen?
Far ... Nu er vi flyttet på landet ...
Mmm?
Magne har en hamster, —
— og da Luna flyttede på landet, så fik hun en hund.
— Jeg vil gerne have en hest. — En hest?
Det får du altså ikke, skat.
— Okay, så bare en pony? — Det er stadig en hest.
— Hvad med en hund? — Der er meget arbejde med en hund.
Ved du, hvad jeg ønsker mig allermest i hele verden?
— Nej. — En gris.
— En gris? — Ja, en kæledyrsgris.
De er vildt søde, og du skal ikke gå tur med dem.
Og jeg er helt sikker på, at Lasse også godt kunne tænke sig en gris.
Der står en pige ude på gårdspladsen.
Det er nok bare en, der skal ind til dyrlægerne.
— Eller en nisse. — Mon dog?
— Vi ses, skat. — Vi ses.
Næste gang i Tinkas Juleeventyr.
Jeg skal finde julestjernen.
Det kan du ikke. Julestjernen er hos menneskene.
Jeg har allerede været inde hos dem.
Ved din mor det her?
Tinka, Tinka, Tinka ... Hvad er du for en?
— Hej, Iben. — Så er der smoothie.
Hold da op. Den ser da ... lækker ud.
Hvad sker der for dig?
— Kan du hjælpe med at finde noget? — Hvad?
— Jeg skal finde julestjernen. — Julestjernen?
Tinka, vi har ikke hemmeligheder over for hinanden, har vi?
Nej.